Az elõzõ részek tartalmából.
Mintha maga a Halál Angyala szállt volna a városra.
A boszorkányok Nagy Rítusa.
Kérem, jöjjön vissza Salembe.
Tudd meg, kit jelöl Mary Sibley bírónak,
és megtalálom a következõ boszorkányt.
Ön Isten ajándéka Salemnek, dr. Wainwright.
A Nagy Rítust egy bizonyos Mary Sibley vezette.
Az üstökös hamarosan kigyullad, három éjszakán át rettegést szítva.
A szakadék pokolvérrel telik meg.
Mercy Lewis megölte a boszorkányainkat.
Az igazakat, a véneket.
HÁBORÚ
Megölni õket!
Öljétek meg mindet!
Háborút akartál.
Hát most megkaptad.
Atyám
a gyermeked hazatért.
Használd a villádat!
Úgy viselkedsz, mintha farkasok neveltek volna.
Bár ez majdnem igaz.
Tartsd így a villát
és a késsel told rá az ételt!
Elõször
a kendõ.
Helyezd így az öledbe!
Mit rejtegetsz ott?
Gyerünk, mutasd meg, mi az!
Rád emlékeztetett, anyám.
Olyan gyönyörû!
A nyaka…
Így találtad?
Õ talált meg engem.
Fogd a madarat, és ásd el a kertben!
Nehéz megválni egy ilyen gyönyörû dologtól
de ezt kell tennünk a számunkra halott dolgokkal.
A feleségemet összezárták egy himlõs nõvel.
Ki kell engedniük.
A feleségem nem boszorkány.
És nem érdemli meg, hogy belehaljon a himlõbe!
Mit vár tõlünk, uram?
Engedjük, hogy tolvajok és gyanús boszorkányok szabadon járjanak
Salem derék polgárai között?
Ha nincs bíró, aki meghallgatja õket,
hetekig lesznek összezárva azzal a fertõzött nõvel.
Az biztos halálbüntetés.
Tárgyalás nélkül.
Mit javasol, Mrs. Sibley?
Vagy elõbb tanácskozna néma férjével?
Beszélek a férjemmel, aki, biztosíthatom, egyáltalán nem néma.
Addig is, amíg a bizonyíték nyilvánosságra…
Csakhogy a bírói poszt betöltetlen maradt,
elmaradnak a boszorkányperek és a járvány gyorsan terjed.
Biztosítom önöket, jó emberek, hogy reggelre ismét lesz bírójuk.
Mint városi kincstárnok és a második legmagasabb tisztségû tanácsnok,
természetes az, hogy én legyek a bíró.
Emlékeztetném a nagylelkû Mr. Hathorne-t, hogy Salemet nem egyetlen férfi vezeti.
És biztosan nem egyetlen nõ.
Rendben.
Összehívjuk a tanácsot, és választást tartunk.
Akkor szavazzunk!
Még ma.
Tudom, hogy a férjem, Mr. Sibley szeretne ott lenni,
aminek az elintézéséhez idõ kell.
Akkor legyen ma este!
Akkor vacsora közben döntjük el, ki legyen az új bíró. A Sibley-házban.
Minden jót, uraim!
George az egyetlen, akitõl meghátrálna Hathorne.
És már nem elég megemlíteni a nevét.
Akkor mi kell?
Ne aggódj, kézben tartom a dolgokat.
Ez a város csupán a gömböm élõ változata,
és mindkettõ óramû pontossággal mûködik.
Senki sem akadályozhatja meg a változásokat.
De egy jól elhelyezett ujj gyakran képes rá.
Attól tartok, a fiú leköti a figyelmedet.
A fiú az én fiam
és az egyetlen, ami leköti a figyelmem, hogy milyen borzalmakat szenvedhetett el
az évek során,
mikor még nem is tudtam a létezésérõl.
Mit tettetek vele?
- Ha örökre megsérült… - Türelem, Mary!
Elfogyott a türelmem,
mert becsaptál és éveken át rejtegetted õt.
Mert nem álltál készen.
Talán most sem állsz készen.
Bármikor visszavihetem õt az erdõbe.
Ne merészeld, különben véget vetek annak, amit elkezdtünk.
Hagyom, hogy elmenjen az üstökös, kiszáradjon a szakadék,
és akkor a Nagy Rítus hiábavaló volt.
Ne tégy próbára!
Lewis tiszteletes!
Õszinte részvétem.
Nekem is hiányzik.
Mercy volt az utolsó igaz barátom.
Meglátjuk, mennyire vagy az.
Gyere velem!
Hathorne megpróbált megalázni az egész gyülekezet elõtt,
és ön egy szót sem szólt a védelmemben.
Féltem, hogy felfigyelnek ránk.
Ezáltal viszont, Mr. Corwin, húzott egy vonalat.
Tudnom kell, melyik oldalon áll.
Az önén, asszonyom.
Tudja, hogy évek óta némán szolgálom.
Nos, többé nem szabad hallgatnia.
A bírói tisztség nem lehet ellenfelünké.
Boszorkánynak kell betöltenie.
Ezért kell önnek jelöltként kihívnia Hathorne-t.
De õ a legnépszerûbb a tanácsnokok körében.
Mr. Sibley támogatásával egy képviselõ sem fog ön ellen szavazni.
Sebezhetõk vagyunk.
Azon színpad közepére küldene,
ahol a legjobban gyûlölnek minket.
Bevégeztem a Nagy Rítust.
A felszentelés megkezdõdött.
Hamarosan olyan szabadság ízét érezzük, amirõl sosem tudott.
De egyelõre folytatnunk kell a puritán színjátékot.
Amit nekünk kell irányítanunk.
Félek, csalódást okozok.
Nos…
Szerintem nem tõlem kell félnie.
Ki van ott?
Kérem!
Jöjjön elõ! Megijeszt.
Meg sem ismered a régi barátodat
e szörnyû sebhelyek alatt.
Mercy?
Tényleg te vagy az?
Hol voltál, amikor mind égtünk?
Nem emlékszel?
Te küldtél be a városba élelemért.
Te mentettél meg.
Bizonyára jó okom volt rá, hogy megmentselek.
Hogy nem vettem észre eddig, milyen bájos teremtés vagy?
Te járhatsz az élõk között.
Segítesz nekem bosszút állni.
Bármit megtennék érted.
Helyes.
Mary Sibley meg fog lepõdni.
Végre!
Meghaltam.
És te
mennyei teremtés vagy, aki fogad engem.
Én vagyok az…
Dollie.
Csakis egy angyal
kockáztatná meg, hogy egy ilyen helyre jöjjön, mint ez
hogy egy ilyen nyomorult mellett virrasszon.
Hidd el, Isaac…
Nem megyek sehova.
Melletted maradok.
Az elmúlt pár nap, Cotton
olyan megnyugtató volt maga mellett lenni.
Be kell vallanom, amikor kinyitottam az ajtómat Bostonban
a látványa nagyobb örömet okozott, mint vártam.
Ön nyújtott számomra vigaszt,
Anne.
Félek, apám abban a hitben halt meg, hogy a gyermeke gyûlöli õt.
Dehogy!
Csodálta önt, és büszke volt önre.
Az én apám sosem érzett így irántam.
Sosem helyeselte, amit teszek.
A háta mögött átkoztam meg
mint egy gyáva féreg.
Ön nem gyáva, Cotton.
Megvetettem õt.
És most elveszettnek érzem magam nélküle.
Mielõtt hatalmába kerítette az õrület, tudta volna, mit tegyen.
Megszabadított volna minket a himlõtõl,
és eltörölt volna minden boszorkányt Salembõl.
És egyetért vele abban
hogy a boszorkányokat meg kell ölni?
Szörnyû belegondolni, hogy a lelkük örök kárhozatra van ítélve.
Apám azt mondta
hogy vannak, akik beleszületnek, és nincs választásuk.
Õket talán meg lehet menteni.
Apám nem értett volna egyet.
Úgy gondolta, vagy jóra, vagy rosszra vagyunk ítélve.
És ön mit mond?
Hiszem, hogy van választásunk.
Hiszem
hogy a döntéseink határozzák meg a sorsunkat.
Akkor létezik megváltás.
És ahol megváltás van,
ott remény is van.
Drága Isaac!
A halál kapujában vagyok.
Ha egyszer kinyílik, tudom, hová vezet.
A Sátán már alig várja, hogy az örökkévalóságig kínozzon.
Mi gyõzött meg ilyesmirõl?
Isaac, a parázna.
Sok év telt el azóta,
de a bûn bûn marad, és általa kárhozatra vagyok ítélve.
Nem, eleget vezekeltél az életben.
A lelked jóságos,
és az Úrnak nem számít, mit teszel a földön.
Miféle úr alkotna élvezetekre képes testet,
hogy aztán megbüntessen érte?
Milyen úrra gondol?
Egy ilyen szigorú puritán asszonytól igen felvilágosult szavak ezek.
Azt hittem, a testet a fájdalom és kísértés állandó forrásának
és pokoli kísértésnek tartja, ahogy a férje.
A férjemnek tökéletesen igaza van.
Az élet vele egyszerre fájdalom és folyamatos pokoli kísértés.
De kétlem, hogy Isten akarta így.
A barátja, Isaac jobban van.
És általa sokakat megmenthetünk.
A vér, amit levettem tõle, megvédheti a még egészségeseket.
Nekik adná egy fertõzött vérét.
Érdekes.
De ha segít másokon, az valóban jó hír.
Gondolom, nem a jó hírekért kockáztatott ennyit, hogy eljöjjön egy ilyen helyre,
ahonnan csak kevesen távoznak élve.
Nem, számomra ön jelent kockázatot.
Az engedélyemmel dolgozik itt, azt beszélik,
háborgatja a holttesteket.
Kétlem, hogy bármi is háborgatna egy holttestet.
Ne tréfáljon, doktor!
Az ilyenért itt akasztás jár.
Salemben szinte alig van olyan, amiért ne akasztanánk fel egy férfit.
Vagy egy nõt.
Maga nem fél semmitõl?
Magától nem, Mary Sibley.
Nagy bizalmat fektet egy nõbe, akit alig ismer.
Nos, vannak emberek, akiket egyetlen pillantással meg lehet ismerni.
Tartson velem!
Ügyes keze van.
A rajzain a test bõr nélkül is gyönyörû.
Bárcsak fel tudnám fedni
a bõr alatti rejtélyeket is.
Ez a kórság
egyedülálló.
Nem férgek okozzák, és nem is köhögéssel terjed,
hanem valami más módon.
Hathorne kíváncsi, hogy tényleg a járvány miatt jött-e ide,
vagy csak a halottak iránti megszállottsága miatt.
Mindkettõ.
Mondja csak
ezzel a tudománnyal és istentelen eszközzel
mit kutat annyira?
A lélek fizikai valóját keresem, a megtestesülését.
A lélek mindenben ott él.
Ha rájövünk, hol is van pontosan,
és megértjük a dolgok spirituális természetét,
akkor sokat érhetne a tudásunk.
Úgy beszél, mint egy boszorkány.
Meglehet.
Talán a maguk torz módján, a boszorkányok is tudósok.
Akkor Hathorne-nak talán igaza van, és a tudósok is boszorkányok.
De én senkit sem bántanék.
Azt a szervet keresem, amely bizonyítja, hogy Isten bennünk van.
És hol lehet?
Egy titkos kamrában a mellkasunkban,
ha hihetünk Arisztotelésznek.
Descartes úgy vélte, az agyban keresendõ.
De szerintem itt kell lennie,
a test és elme keresztútján.
Ezt a kis szervet úgy hívják, pajzsmirigy,
görögül „thyreoiedes,” vagyis „pajzs alakú”.
Szerintem itt van a lélek.
Honnan tudja?
Pusztán elmélet, de hiszem, hogy be tudom bizonyítani.
De fájhat is.
Próbálja meg!
Igyekszem gyengéd lenni.
Ne fáradjon!
Érezte?
Mit?
Azt, hogy a lelke távozni készül.
Elsötétült a látása?
Felgyorsult a pulzusa, repkedtek a gondolatai,
mintha képek peregnének le az elméjében?
Igen.
Hogy gondolta ezt?
Nos, nem gondolkodtam.
Mondja,
milyen érzés volt, hogy valaki más uralkodik
az élete, a lelke fölött?
Ismerem azt az érzést, de ez nem az volt.
Jól van.
Kérlek.
Elég volt.
Fejezd be!
Kegyelmezz!
Könyörgök.
Végre nem akarsz ellenszegülni.
Elég!
Nem bírom tovább.
Ölj meg!
Tudod, hogy megkeseríthetem az életed.
De.
Képzeld el
milyen mennyei érzés lenne.
Megkérdezhetném,
hogy esne egy rendes étek.
Egy fiatal hús érintése.
Az élet újra átjárná mihaszna szerveid.
Van egy ajánlatom a számodra.
Egy régi riválisod jelent meg a színen.
Wendell Hathorne.
Tudja
mi vagy te?
George, ha azok a gyáva alakok látnák, ki is vagyok valójában,
maguk alá csinálnának a félelemtõl, ahogy gyakran te is.
De nem kell így lennie.
Talán most elõször közösek az érdekeink.
Hathorne nemcsak nyilvánosan megszólta a feleségedet,
de meg is akart fosztani a földjeidtõl.
E falakon kívül George Sibley óriás az emberek között.
Az utolsó alapító.
De Hathorne ezen változtatni akar.
Szerintem nem bûn védeni azt,
amiért oly keményen megdolgoztál, George.
Az eddigi életednek talán vége.
De az örökséged és a legendád is így végezze?
Rémültnek tûnsz.
Készítek egy italt, hátha megered tõle a nyelved.
Mit mondjak?
Mit akarsz tõlem?
Javasold Corwint bírónak.
És tartsd fent az illúziót, hogy egyedül te parancsolsz Salemnek
és a nejednek, méghozzá szigorúan.
És hallgattasd el keserû ellenségedet, Hathorne-t.
Nem tudsz rám nézni, atyám?
Látni sem akarod a lányodat?
- Kérlek, én… - Korábban sosem néztél félre.
Látni akartad gyönyörû lányod minden porcikáját.
Mercy, kérlek!
- Talán jobb, ha elmegyek. - Ne!
Tanúja leszel mindannak, ami ezután jön.
Mercy
ha maradt benned emberség,
add vissza azt
ami a legfontosabb nekem!
Visszakapod férfiasságod elfonnyadt maradványát.
Amint elvégeztél minden feladatot, amit kérek.
Azt akarom, hogy te mérd az elsõ csapást
a drága Mary Sibley-re.
Bölcs döntés volt ilyen meghitt helyen tartani a tanács gyûlését.
Reméltem, hogy személyesen a férjétõl tudhatom meg,
kit jelöl a bírói posztra.
De úgy tûnik, szokás szerint a beszélõ babájára bízza ezt.
Mr. Hathorne,
az ön lelkesedése Salem békéje és virágzása iránt
roppant inspiráló.
De a bíró csupán a köztörvényt szolgálja.
És sokan ismerik ezt a köztörvényt.
De egy ilyen tehetséges ember, mint ön,
aki kiválóan ért az összetett számításokhoz,
tökéletes kincstárnoknak.
Nem, maga túl értékes ahhoz, hogy bíró legyen.
George egy rátermettebb, de szerényebb embert támogat.
Alexander Corwint.
George!
Megtiszteltetés, hogy újra itt van velünk.
Igen.
A feleségem közvetíti a döntéseimet.
Amibõl sok van.
De néha mégis
akadályokba ütközik.
Biztosíthatom, hogy a beszélgetésünk a civilizált vita keretein belül történik.
Helyes.
Szükségünk van az ön irányítására
kincstárnokként.
Nathaniel, hozz egy üveg vörösbort,
amíg Mr. Corwinra várunk!
Holnap jó lesz.
Egyetértek.
Fogy az idõ, George.
Mr. Corwint bizonyára valami fontos dolog miatt tartják fel.
Úgy tûnik, mindenki jelen van, aki fontosnak tartja a kormányzói választást.
Corwin nyilvánvalóan meggondolta magát.
Mivel mind ismerjük a köztörvényt,
tudjuk, hogy senkit nem lehet kinevezni
egy posztra a távollétében.
Helyette ismét magamat jelölném, tartsuk meg a szavazást
most.
Mr. Sibley szeretné, ha elõbb elfogyasztanánk a desszertet.
Corwin el fog jönni.
Nemcsak az zavar, hogy a feleségének ekkora befolyást enged,
George, aki a szócsöve lett Salemben, egyfajta régense,
de bele is fáradtam ebbe a színjátékba.
Ha valóban maga a ház ura, Sibley,
- ragaszkodom hozzá, hogy… - Várunk.
Megnyugtat a tudat, hogy maradt még legalább egy igazi úriember
ebben a városban.
Uraim, ha megbocsátanak egy pillanatra.
Természetesen.
Kérem!
Corwin eltûnt.
George kénytelen lesz Hathorne-t elõléptetni.
Corwin nélkül.
A föld színe alól is elõ kell kerítenünk azt a gyávát.
Cotton Mathernek igaza volt.
Ha a boszorkányt erõs csomóval vashoz és száraz fához kötöd,
akkor tehetetlenül fog vergõdni.
Hibát követ el.
Nem vagyok boszorkány.
Marhaság, Corwin.
Úgy kaptam el, hogy a levegõbe döftem.
Mi ez, ha nem boszorkányság?
Hinnie kell nekem!
Ez nem egy hétköznapi kés.
De ha az lenne, akkor is leválasztaná
a bõrét a testérõl, mint egy vastag lepedõt.
Láttam, hogyan csinálják az indiánok.
Majd elsajátítottam.
Mivel ez nem hétköznapi kés, hanem olyan, ami különleges
fájdalmat okoz a boszorkányoknak.
El sem tudom képzelni, mit tenne magával.
De kíváncsi vagyok.
Mit akar tõlem?
Neveket
az összes salemi boszorkány nevét.
Állj!
Megállni!
Mary Sibley keze ide is elér.
Blokádot rendelt el
az összes salemi útra.
Jó estét, uraim!
A himlõ miatt nem mehetnek tovább.
Ez George Sibley parancsa.
Engedély nélkül mehetnek vissza.
Épp a feleségétõl, Mary Sibley-tõl kérnék audienciát.
Engedjenek tovább!
Jó pénzért.
Hogy mondta?
Fizessen, vagy forduljanak vissza!
Megzsarol egy papot
és egy tisztes ifjú hölgyet Salem egyik alapítócsaládjából?
Egy papot?
Legyek átkozott,
ha ez nem Cotton Mather!
Cotton!
Gyáva!
Elmenekült és itt hagyott minket megrohadni!
- Ne! - Gyere, szépségem!
Hagyja békén!
Engedjen el!
Ne!
Ne érjen hozzám!
Ne!
Anne!
Jól van?
Mi történt?
Elment.
Menjünk!
Gyerünk!
El kell beszélgetnie Corwinnal.
Csak engem érdekel Salem sorsa.
Mindjárt szavaznak.
Nem tudjuk tovább feltartani õket.
Ezzel sikerülnie kell.
Megmutatja, hol van az a gyáva Corwin, és idehozhatjuk.
Vakság?
Vagy kasztrálás?
Nagyon egyszerû.
Nem vagyok rá büszke, hogy ezt mondom, de félek
a hatalomtól, ami magánál sokkal nagyobb.
Õ semmitõl sem fél.
Igen. Mary Sibley.
Ki más?
Ha ismeri úrnõmet, tudja, hogy az ilyen kísérletek kudarcra vannak ítélve.
Bármi is a küldetése, elkésett.
Neveket!
Õ mindent lát.
Tudom, hogy most is lát engem.
Nem ismer kegyelmet.
Érzem, ahogy húzza az összekötött lábam, és bármely pillanatban
megpillanthat engem, akár itt is.
Számítok is rá.
E tûzfény által add meg nekünk a látás ajándékát,
hogy megtalálhassuk Corwint az éjszaka árnyékában.
Minden bûnünkért lesújt ránk a végzet.
Ha nem hagyunk fel mindennel, amit teszünk, nem vetünk véget a himlõnek,
és tesszük le a fegyvereket,
mindannyian meghalunk.
Sietnünk kell.
Ki képes erre?
Valaki, aki elég ármánnyal bír, hogy szembeszálljon velünk,
és elrejtse az arcát a szemünk elõl.
Bárki is az, ránk vadászik.
Kegyes házigazda, még ha el is bukik.
Tiszteletben tartom a tanács döntését.
Gratulálok, Hathorne bíró úr!
Hanyagoljuk az udvariaskodást!
Ki akarom menteni Salemet abból a zûrzavarból,
amit ön hozott ránk.
Hogyne, de legyen óvatos!
Még egy bírónak is tudnia kell, hol a helye.
És egy nõnek is.
Javaslom, olyan tevékenységeket folytasson, melyek jobban illenek neméhez.
Mi az, Mary,
amitõl ennyi önbizalma van, hogy ki mer törni társadalmi szerepébõl?
Ön a mi Delilánk.
Egy erõs nõ nem félelmetesebb egy erõs férfinál.
Ha George nem tanítja meg, hogy viselkedjen, majd én megteszem.
Fontolja meg, mielõtt ártani akarna a családunknak,
zöldfülû bíró uram…
A férjemé ebben a kikötõben minden hajó,
az összes föld a környéken, de az ágytál is, amelybe ön is ürít,
de mégis szolgáljuk alattvalóinkat.
Nem bújhat többé a férje mögé,
Mary Sibley!
Nem vagyok az ellensége.
De ha azzá tesz, megtapasztalja a dühömet.
Hol van George?
Odafent. Megint lecsendesítették.
Sürgetõbb ügyeink is vannak.
George jelenti a hatalmamat a városban.
Sose becsüld alá a fontosságát!
Õ pótolhatatlan.
Szegény Corwinról ugyanez nem mondható el.
Megesküdtünk, hogy megvédjük egymást.
De nem a kaptárunk árán.
Corwin felfedte volna a kilétünket a támadónak.
De lehet, hogy már most is tudja, kik vagyunk.
A kaptár egy tagjára gyanakszol?
Így tudnának a leghatékonyabban kiiktatni.
Elvégre õ olyasvalaki, aki ellenvarázslatot alkalmaz,
hogy álcázza magát.
A látó fellebbentheti a fátylat, segíthet megtalálni a boszorkányvadászt.
Indulok is.
Nem, majd hajnalban.
Az éjszaka árnyai között túl veszélyes.
Két katonát állítok az ajtó elé.
Megpróbáltak kicsalogatni minket.
Itt a legbiztonságosabb.
Nem hagyhatjuk, hogy a kegyetlenségük leleplezzen.
Lelj békére az álmodban!
Nathaniel, készíts nekem fürdõt!
Lewis tiszteletes?
Az Úr embere
eljött a lelkemért imádkozni?
Számodra csupán egy út létezik, Isaac,
amit a saját szememmel láttam.
Legyen hozzá kegyes az Úr!
Eltemettem a galambot, ahogy kérted.
Még mindig haragszol rám, anyám?
Dehogy.
Én csak meg akarlak védeni.
Miért vagy még ébren?
Félek lehunyni a szemem.
Félek, hogy mire kinyitom, eltûnsz.
Nézd…
Csak azért, mert nem látsz engem,
még nem tûnök el.
De apám elment, nem igaz?
És sosem tér vissza.
Ez történik azzal, aki meghal.
Elmegy,
és soha nem jön vissza.
Mi ketten nem megyünk sehová.
Ez az otthonunk.
És soha többé nem választhatnak el minket.
Mesélj valamit!
Szeretem hallani a hangod, amikor elalszom.
Jól van.
Hol volt, hol nem volt,
létezett egy ország, mit szörnyek uraltak.
Csinos, fekete öltönyben jártak.
Elbújtak az elegáns fekete könyveik mögé a nagy fekete szakállukkal.
Hatalmas házakban laktak.
És félelem által uralkodtak.
Elérték, hogy mindenki féljen az erdõtõl, a fáktól, a madaraktól
és az összes többi állattól, hogy ne merészkedjenek
a falujukon kívülre.
És ha bárki olyat mondott, amit a szörnyek nem akartak hallani,
annak ellopták a hangját.
Élt ezen a földön egy anya.
Csak nem tudott gyermekérõl.
Mert a szörnyetegek elrabolták a fiát.
Egy nap megtalálta a fiút,
és visszatért a hangja.
És megfogadta,
hogy soha többé nem veszítik el egymást.
Szeretlek.
Attila Laczk