Az elõzõ részekbõl…
Úgy tûnik, újabb ellenség van a kapuitok elõtt.
Akkor használjuk fel ezt a közös fenyegetést, és fogjunk össze!
Hagytam egy ajándékot nagyrabecsülésem jeléül.
Ismerem, Mary.
Tudom, hogy most nem szeret.
De szeretni fog.
Képes lettem volna a magam módján megszabadulni George-tól.
Jobb szeretem, ha George az én zsebemben van, nem a magáéban.
Mi történt veled, John?
Tûzzel harcoltam tûz ellen.
És megégettem magam.
Ma éjjel nem ölsz boszorkányt.
Fogja körül tövises ketrec.
Lángoljon fel õrült szerelme.
Én.
Szeretlek.
Elrejtõzöl ide, és azt kívánod a holdtól,
bárcsak olyan makulátlan lennél, mint egykoron voltál!
Az utolsó igaz boszorkány.
Ne hazudj nekem!
Annál nagyobb hibát el sem tudnál követni!
Ismeri Increase Mathert?
Õ és én sok táncot eljártunk. Mindkettõnkön ottmaradt a nyoma.
Kutasson az emlékeiben, Cotton!
Az apja biztos célzott rá, hogy hogyan juttatta vissza
a szirént a pokolba.
Bárcsak megtette volna.
Attól tartok, minden titkát a sírba vitte.
Nem hittem, hogy valaha ezt mondom
de szükségem van rád, Increase Mather.
Porból lettünk, porrá leszünk.
Mindenki a férgek eledeleként végzi.
Megeszem a húsodat, engedelmeskedj hát!
Parancsomra forduljon ki a nyirkos föld!
Add ki a halottakat, hogy elárulhassák titkaikat!
Increase Mather!
A pokolból hívlak.
Szegény Increase. Jól ismerlek ám.
Túl jól.
Drága Increase, azt hiszed,
megengedném, hogy kezet emelj rám?
Jobban érzed magad?
Gondoltam, hogy nem.
Mindig is lassan tanultál.
Most már érted?
Halott vagy.
Elraboltalak a pokol tüzébõl,
hogy szolgálj engem.
Ha beszélni akarsz, elõször meg kell tanulnod azt,
amit sosem tettél az életedben.
Hallgatni.
Fájdalmas, tudom.
Elnémulni annak az embernek, akit beszédeinek hatalma éltetett.
Vagy talán azokat siratod, akiket elhallgattattál.
Vagy csak a gyötrelmek tehetnek róla, amiket elszenvedsz a bûneidért.
Hogy hangot adjak neked.
Szegény Increase.
Igen.
Most pedig,
mondani akartál valamit?
Rajta!
Isten kárhoztassa pokolba a lelkedet!
Ó, én már korábban felajánlottam lelkem a pokolnak.
Te viszont, nagyon meglepõdhettél,
hogy ott kötöttél ki.
Semmi sem lephetett volna meg kevésbé.
Nem, mindig is oda mentem, ahova a többiek,
az idióta fiamat is beleértve,
túl gyengék voltak, hogy menjenek.
Elvállaltam a harcot a sötétség szívében.
Újra megtenném.
Minden ember pokla egyedi, csakúgy mint bûneik.
A tiéd milyen volt?
Az én poklom
én magam vagyok.
A saját kínzószékemben vagyok kikötve,
körbevesz az ördög serege,
és mind a saját arcomat viseli.
Pusztító erejû eszközökkel kínozzák testemet,
melyek messze ördögibbek, mint bármely alkotásom.
Látom kezeiket,
melyek éppoly hegesek, mint az enyém.
Senki sem tudja elképzelni és elviselni
saját legszörnyûbb tetteinek a kínjait.
Azt mondják, aki megtalálja a poklot a Földön,
az a pokolban is megtalálja a mennyországot.
Még te sem
idéznél meg
a síromból a kárörvendés kedvéért.
Elvesztetted a csatát Salem lelkéért,
és most a pokolban szenvedsz, a gyõzelem vigasza nélkül.
Szeretnék adni egy második esélyt.
Ajándék Mary Sibleytõl, a sátán kedvenc szajhájától?
Miért tennél te bármit is értem?
Nem csak Salemben buktál el.
Mindenki tudja, mekkora sikert arattál Németországban,
pedig az is kudarc volt.
A boszorkány, akit állítólag megöltél, még mindig él.
Most is épp Salem utcáit rója.
Segíts örökre legyõzni õt!
Igen.
Mary Sibley, igazad van.
Egyszer már átvert,
de még egyszer nem fog.
De mielõtt elmondom, hogyan pusztítsd el mindörökre,
egy pillantást kell vetnem… a barlangjára.
Hol vagyok?
Egyszerre Salemben,
és azon kívül…
Mit akarsz, boszorkány?
Mennyi varázslat van a testeden!
Kezdesz azzá válni, amire vadászol, boszorkányvadász.
Vigyázz,
mielõtt széttépnek a saját kutyáid!
Vadász vagyok. A magam kutyája vagyok.
Akkor darabokra tépheted magad!
Micsoda elkeseredett lépés, hagyni hogy a javasember
a nagy szellemhez láncolja lelked.
Figyelmeztetett egyáltalán, hogy milyen árat fogsz ezért fizetni?
Kivéve azt a részt, hogy egy örökkévalóságig
kell téged hallgassalak.
Miért nem ölsz meg?
Mert még nem végeztem veled.
Sosem vettem hasznát a férfiaknak.
De most kezdem azt hinni, te talán hasznos lehetsz.
Mindannyian égni fogtok.
Hát, semmi kifogásom ellene.
Amíg a megfelelõ boszorkányok égnek.
Ezért mentetted meg Anne Hale-t?
Nem Anne Hale-t mentettem meg tõled.
Hanem téged õtõle.
Mondhatni lenyûgözõ.
Elfoglaltad a puritánok földjét egyenesen a talpuk alól, rávetted õket,
hogy megöljenek 13-at a saját fajtájukból a nagy rítusod érdekében,
és külön büszkeséggel töltött el, hogy a gyûlöletes Increase Mathert
használtad utolsó áldozatként.
Nos, ez egy hatalmas, valóban példátlan diadal lett volna,
de te még rátettél egy lapáttal.
Boszorkányhimlõt szabadítottál el, amitõl a testük pokolvérré változik,
és a lábuk elõtt megnyílik
a pokol kapuja.
Mrs. Sibley!
Te tényleg korunk csodája vagy!
Köszönöm, grófnõ,
de alázatosan a segítségedet szeretném kérni.
Most, Mr. Sibley sajnálatos halála után
ezek az utolsó napok, hogy hatalmamat megszilárdítsam.
A fényed és dicsõséged uralja Salemet.
Szeretnék meghívni néhány fontos embert vacsorára.
Ha te és persze a fiad leülnétek az asztalomhoz,
mint barátom és támogatóm, az hatalmas segítség lenne.
Nagyszerû ötlet.
Igen.
Igazam volt.
Egyek az érdekeink.
Tudod, Sebastian,
mindig is jobban érdekelt a méz, mint a madzag.
Pontosan milyen mézre gondolsz?
Nem tetszik, hogy George holtteste felettem lóg.
Ha tényleg tudnám, hogy megszabadultál tõle,
nagyon hálás lennék.
És az én hálám, drága uram,
feltámaszthatná a holtakat is.
Tekintsd elintézettnek.
George-nak nyoma sem marad, mire eljön a hajnal.
Hogy van?
Ma este lesz az utolsó lehetõséged kideríteni,
hogy a grófnõ ugyanaz-e, mint akivel évekkel ezelõtt harcoltál.
Ha meglátom, tudni fogom, hogy tényleg õ volt-e az.
Tudod, a bõrén viseli a nyomomat, ahogy én is az övét.
És ami még fontosabb, kideríthetem, hol tartja.
Mit?
Egy szentségtelen tárgy miatt képes megõrizni piszkosul hosszú életét.
Ha azt elpusztítod, vele is végzel.
De mi is ez a tárgy pontosan?
Majd megtudod, mi az ára a tudásnak, ha megtalálom.
Amíg õ és a fia itt vacsoráznak, átkutathatod a hajóját.
Cotton szeret engem.
De ha bûvölet szerelmének forrása, honnan tudjam,
hogy valóban szeret-e?
Férfit akarok, nem bábut.
Mondd meg, Barna Jenkins!
Lehetséges, hogy megkapok mindent, amit akarok, és mégsem vagyok boldog?
Te sem vagy boldog, ugye?
Mit szeretnél?
Sajtot?
Ó, egyszerûen csak szopni akar.
Hogy az úrnõje etesse.
Gyere csak!
Ez az ára annak, hogy minden óhajodat teljesíti.
Ez az!
Jól van!
Büszkén viselheted a boszorkányjegyedet.
De persze, amíg élsz, titokban kell tartanod.
Ahogy neked is meg kellett volna õrizned a titkunkat Mary Sibley elõl.
Szörnyen meg kellene büntesselek itt és most,
de adok egy esélyt, hogy jóvátedd.
Hamarosan meghívót kapsz vacsorára a Sibley-házba, ma estére.
Vacsora közben kiosonsz, és ellopod az Árnyak Könyvét.
Sok titok van abban a könyvben.
- Titkok, melyekre szükségünk van. - Én?
Miért én?
Mert csak te tudod megtalálni.
De hogy találjam meg a könyvet, amit soha nem láttam?
Van, amit csak keresni kell, hogy megtaláljuk.
Ha sikerrel jársz, mindent megbocsátok.
Ha elbuksz
nos
a bukás szóba sem jöhet, igaz?
Isten hozta Andoverbõl, doktor.
Hátul van még egy.
Még nem halt meg.
Akár halott is lehetne.
Dum spiro spero, míg van lélegzet, van remény.
Én legalábbis reménykedem.
Hallgasson meg!
Adja áldását!
Feláldozná magát, hogy számtalan ember élhessen?
Titkokat akarsz feltárni, anyám.
Hagyd csak rám õket!
Nincs olyan masszív héj, amibe ne találnám meg az utat.
Úgy hiszem, a drága Sibley-özvegy idõvel
hajlandó lesz megnyílni nekem.
Akár egy rózsa.
Igen, drágám.
Tudom, hogy csak az önimádatod szárnyalja túl a vonzerõdet.
A valódi kérdés,
hogy Mary Sibley rejteget-e elõlünk valamit,
vagy rejtegetnek-e valamit õelõle.
Valóban szfinx vagy, anyám.
Ezt hogy érted?
Nos, annyit mondok, nem tudom, képes-e
befejezni, amit elkezdett.
De ezt talán ma este megtudjuk jól idõzített meghívásának hála.
És ha nem?
Mi lesz akkor a bájos Mary Sibley-vel és az essexi kaptárával?
Szokás szerint minden tagját megöljük.
Végre.
És hagyod, hogy én csináljam, ugye?
A saját kezemmel és a fogammal?
Hát nem bájos most a mi Mercynk?
Ritka virágszál.
Egy belladonna, egy virágzó nadragulya, és így kell is lennie,
mert Mercy fogja elhozni nekem a gyerekeket,
hogy mi is kivirágozhassunk.
Mikor hagytalak cserben?
Soha, szívem.
Soha.
Nem, becsületesen összegyûjtötted õket, hiszen te magad is gyerek voltál.
De az idõ mindenkin nyomot hagy.
Már túl öreg vagy, és a kicsik félnek tõled.
A félelem megkeseríti vérüket, és túl nagy feltûnést kelthet.
A gyerekek önként jönnek a Mercyvel,
ahogy veled is tették.
Másfelõl,
már készen állsz egy nagyobb kihívásra.
Mary Sibley-re!
Mary Sibley, micsoda nagy tál húgy, himlõ és méreg!
Lehet úgy van, drágám.
De mint minden boszorkány tudja,
a húgynak, a himlõnek és a méregnek is megvan a maga haszna.
Hová akarod vinni a fiamat?
Az erdõbe,
ahol a grófnõtõl távol tudom tartani.
Ahogy George-ot is megvédted?
Figyelmeztettelek, hogy ne becsüld alá a veszélyt.
Most meg idehívod?
Karddal küzdjek a tenger hullámai ellen?
Néha az egyetlen kiút, ha hagyjuk, hogy a hullám betemesse az embert.
Gyerünk!
A büszke Mary sosem tanul.
Ó, sokat tanultam tõled, húgom, azt is, hogy kiben nem szabad megbíznom.
Senki sem tudja nálam jobban megvédeni a fiamat.
- Ön szerint megtartja? - Igen uram.
Jó napot, uram.
Mi bántja, Mather?
Nem tudok aludni.
Nem tudok enni.
Nem tudok olvasni.
Mondja csak,
a szerelem talán betegség?
A szerelem furcsa láz.
Sóvárog az után, aki okozza.
Akkor nincs rá gyógymód.
Nincs olyan, amit ajánlhatnék.
Részemrõl az elmúlt napokban annyi lehetõségem volt halál képébe bámulni,
hogy kijózanodtam.
Mit látott?
Andoverben jártam.
Egészen biztos vagyok benne, hogy az õ himlõjük tõlünk származik,
mégis, az ott élõ áldozatok nem szenvednek ettõl a fekete epétõl.
Talán mint a szerelem, ez a láz is egy bizonyos vég után sóvárog.
Tudós létére rébuszokban beszél.
Mondjuk úgy, lehetõségem lesz, hogy ezt a véget ma este megfigyeljem.
Egyfajta kísérletként.
Mondja, tiszteletes, a lélek orvosaként
bûn lenne egy embert feláldozni, sokak megmentéséért?
Az illetõnek önmagát kell feláldoznia,
ahogy Krisztus tette.
Különben nem áldozattételrõl, hanem gyilkosságról beszélünk.
És ha valaki meggyilkol egy haldoklót, az is bûn?
Talán nem bûn, de kétségkívül vétek.
Ezt el tudom viselni.
Vajon ön is?
Gondolom, majd kiderül.
Akkor majd szólok, ha eljött az ideje.
Pofa be!
És fonj tovább,
vagy megérzed haragomat!
Te meg mit bámulsz?
Menj vissza dolgozni.
Mit csinálsz?
Ki fogja ezt kifizetni, mi?
Megfizetsz ezért, te kis szemét!
Menj vissza dolgozni!
Gyûlölöm a hivatalos vacsorákat.
Bárcsak indián lennék!
Fogadok, sosem kell kiöltözniük a vacsorához.
Mit szólsz hozzá, Barna Jenkins?
Csinálsz belõlem egy indián leányzót?
Nem?
Gondoltam.
Legalább ne mennék egyedül.
Ez a legrosszabb.
Amikor belépsz egy szobába, mindenki ítélkezni kezd.
Elhoznád Cottont az ajtómhoz,
hogy elkísérjen,
egy csokor virággal a kezében,
s versekkel ajkain?
Köszönöm.
Gyönyörû.
Csak a szépséged halvány árnyéka.
Valóban?
Valóban.
Remélem, a szomszédoknak nem fog hiányozni a virág.
Azért jöttem, hogy elkísérjem Mary Sibley-hez.
Épp arra gondoltam,
milyen szép lenne.
Mikor döntött úgy, hogy eljön?
Õszintén szólva éppen úton voltam,
amikor eszembe jutott az arca, mint
a felkelõ nap.
Rögtön jövök.
Muszáj itt lennem?
Semmi sem untat úgy, mint egy vacsora.
Bármi is legyen Mary Sibley aljas szándéka,
mert kétség sem fér hozzá, hogy vannak neki,
a ma esti vacsora az én célomat is szolgálhatja.
Hogy kételkedhetsz benne még mindig, anyám?
Salem láthatóan jó úton halad a földi pokol felé.
Keményebb szív kell az övénél a kapu kinyitásához,
egy olyan szív, mint az enyém.
Ha ez az álszent képmutató Increase Mather meg nem állít…
De nem állította meg Mary Sibley-t.
Ne éld bele magad, hogy tiéd lesz Mary Sibley.
Lehet, hogy ez lesz az utolsó vacsorája.
Ha egyszer is szem elõl tévesztem, akár ma este is,
talán nem éri meg, hogy ágyba vidd,
nemhogy azt, hogy szeresd.
Igyunk
új Salem-I barátainkra,
a fáradhatatlan Mary Sibley-re,
a távol maradt barátokra,
mint a drága George Sibley-re,
aki odafent pihen.
Együnk és igyunk az õ tiszteletére,
pontosan úgy, ahogy õ szeretné.
A barátokra!
Rég találkoztunk, doktor úr.
Még emlékszem a legutóbbi látogatására,
és hogy mennyire kedveli az Erzsébet-kor világát.
Még ilyen nemes társaságban
is nehéz nem gondolni a pestisre, mialatt itt ülünk és iszogatunk.
Megértem, és az elhivatottsága csodálatra méltó.
De most itt vagyunk, és ennünk kell.
Felvágná, doktor úr?
Ezt a szerepet szánta nekem? A hegedûsét a római máglyán?
Hallottam, hogy kiváló orvos, de úgy beszél, mint egy borbély.
Hol hagyta a jómodorát?
Bizonyára elvesztettem.
Talán ugyanabban a sötét szekrényben, ahol maga õrzi az erkölcseit.
Azt hiszem, mind egyetértünk, milyen szörnyû dolog az,
hogy emberek halnak meg pestisben, míg mi ezen szép porcelánból lakmározunk.
Szörnyû.
De nem borzalmasabb, mint maga az élet.
A világ olyan, amilyen.
Ebben legalább egyetértünk.
Mindketten biztosak benne, hogy nem lehet igazságosabbá tenni?
Az életet nem igazságosnak tervezték.
Ha egyáltalán tervezték.
Hallgasson
vagy a magiszter meg fogja
vádolni ateizmussal,
az pedig szembe megy az illemszabályokkal, hogy valaki a vacsoravendégei
ellen tanúskodjon.
Hát jó.
Ha a jó doktor nem hajlandó,
boldogan vállalom a szerepét.
Hölgyeim és uraim,
ha megbocsátanak egy percre.
Lenne egy kérdésem Ms. Hale-hez
és Isten színe elõtt kérném,
valamint Salem legkiválóbbjai elõtt.
Anne
feleségül jön hozzám?
Bocsássanak meg! Engem
egészen ámulatba ejtett.
Csak egy kis idõre van szükségem, hogy összeszedjem magam.
Elnézést!
Hogy meri magiszternek nevezni magát, miközben így bánik embertársaival?
Ezek indiánok, istentelen pogányok.
Nem tiltja törvény a kemény alkudozást.
Végül rájuk tukmáltam az összes portóit.
Mire véget ért az éjszaka,
megkaptam az évszak összes szõrméjét, cserébe két tompa
fejszéért és egy molyrágta takaróért.
Mint a malacok a vályúnál,
nem is tudják, hogy már úton vannak a vágóhídra.
Némelyiknek megvan a maga haszna.
Ez így is van, azt hiszem.
Mr. Hathorne remek puritán, hasznunkra válhat.
Kapzsi és könnyen befolyásolható, így életben maradhat.
Az ifjú Mather viszont
ártalmatlan.
Aligha.
Szenvedéllyel és eszményekkel van tele,
e kettõ kombinácijójánál pedig kevés veszélyesebb dolog van.
Nem, meg kell halnia.
Az ifjú Mather követheti apját a pokolba.
És persze a jóképû dr. Wainwright
õ fog elõször meghalni.
Túl rettenthetetlen, túl intelligens és mindenekfelett túl kíváncsi.
Egyetértesz?
Hiszen hamarosan úgyis megtanulod, ha eddig még nem tudnád,
pontosan az áldozat táplálja a munkánkat.
Úgy is mondhatjuk, hogy feláldozni azt, amit a legjobban szeretünk a kulcs
minden ajtó megnyitásához.
- Földet mûvelnek? - Nem. Vadásznak és…
Mit keresel itt?
Elmenekültem egy unalmas vacsora és egy részeg võlegény elõl.
Kifelé!
Sokat tudhat a boszorkányságról,
ha ilyen különbséget is észre tud venni.
Az egyetemen tanultam róla.
A családom is jól képzett.
De folytattam az olvasást, és tanultam, amikor tudtam.
Tanult, tényleg?
Így mondják manapság?
Gyere, gyermek!
Indulnunk kell.
Anyám azt mondta, maradjunk bent.
Az anyád nem érti, milyen veszélyes itt.
Most gyere velem!
Nem. Azt mondta, nem kell mennem.
Itt kellene maradnom!
Látni akarom az anyámat!
Nincs idõ. Gyere!
Fény és igazság.
Ez a rostélyos nagyon finom.
Egyetértek.
Hathorne, ideadná a sót?
És mibõl fizették az egyetemet, Mather?
Amirõl ma reggel beszéltünk, hogy eltüntetjük George minden nyomát.
Épp most tüntettük el.
Sajnálom.
Tudom, hogy a szobámban kellett volna maradnom,
de féltem.
Semmi baj, drágám.
Mindenki fél néha.
És ki ez a
drága kisfiú?
George unokaöccse.
Hol vannak a szülei?
Megölték õket az indiánok.
Most fizettük ki érte a váltságdíjat.
Még nem szokott hozzá a civilizált társasághoz,
és azért ilyen pimasz, hogy megzavarja a vacsoránkat.
Szólj Nathanielnek, hogy fektessen le, és olvasson mesét!
Õ a legkedvesebb kis bárányka.
Anne!
Cotton!
Önt kerestem.
Ez a válasza?
Mire?
A lánykérésre.
Igen.
Igen?
Igen.
- Igen. - Igen!
Ó, szerelmem!
Sajnálom, Cotton, nem megy.
Így nem.
- Mather! - Ma este nem.
Azt mondta, ott akar lenni.
Nos, ideje, hogy megvédje halhatatlan lelkemet.
Akkor jó éjt!
Jó éjt!
Mindketten szabadnak születtünk, John Alden,
és ugyanannak a nõnek a rabszolgái lettünk.
Én nem.
Többé már nem.
Ha ez igaz lenne, boszorkányvadász,
Mary Sibley már nem élne.
Mit akarsz tõlem?
Egyelõre megelégszem a felszín kapargatásával.
De hamarosan,
ha eljön az ideje,
te leszel az, amivel sakkban tarthatom Mary Sibley-t.
Te leszel fegyverem a boszorkányháborúban.
Úgy hallottam, boncolásokat végez.
A halottakat boncolják, az élõkön élveboncolást végeznek.
Amit javasol, az halálos bûn.
Tessék, itt a lámpás!
Szólhat valamit, ami istenének kedvére való.
Nincs mondandóm ilyen alkalmakra.
Egy csendes lelkész, talán mégis van Isten.
Az Isten szerelmére, mi ez?
A szervei epévé folyósodtak.
Mintha az epe belülrõl emésztené fel az áldozatot.
Ön szerint meddig megy ez?
Egyenesen a pokolig.
Hogy hívják ezt?
Olyan gyönyörû.
Valóban.
Még mindig elõttem van
- hallom az aranyló nevetését az… - Nem õt, hanem a fiút.
Egy szegény háborús árvát?
- Mi van vele? - Minden kérdésemre választ kaptam.
Mary Sibley-nek tényleg megvan mindene, hogy befejezze
amit elkezdett, de nem tudja, mi az.
Majdnem olyan sötét, mint te.
Tudod mennyi idõ telt el,
mióta utoljára láttam sötét urunk arcát?
A hegyek még fiatalok voltak.
És most,
oly közel van!
Már a fiúban van.
És az üstökös érkezésével
kiengedjük õt belõle.
Mercy!
Nem véletlenül használjuk erre a kádat, Mercy.
Tudom. Ne haragudjatok!
Csak annyira jó volt.
Megbánod még, te mocskos kis szajha!
Gyerekek, gyerekek,
ez csak egy kis vér.
Gyerünk, Mercy!
Mámorító, nem igaz?
Amúgy is neki akartam adni a lányt.
Talán még kipréselhetünk belõle pár cseppet.
Szeretném, ha Mercy a legjobban nézne ki holnap.
Miért? Mi lesz holnap?
Holnap elhozod nekem a legkülönlegesebb kis bárányt.
Ki van ott?
Elment az eszem.
Halott vagy.
Ez nem lehet igaz.
Én öltelek meg.
Mit akarsz?
Sandor Gombos