Az elõzõ részekbõl…
Cotton!
Mit tettél a fiammal?
Amikor az üstökös holnap este megérkezik,
a kis Johnt megkeresztelik a pokolvér folyójában.
Van egy fiunk. És meg akarják ölni.
De te vársz majd rájuk.
És te hol leszel?
A boszorkány hajóján. Megkeresem az Achilles-sarkát.
Láttalak vele tegnap este.
Képzeld milyen lett volna egy igazán tapasztalttal!
Gondolj a fiadra!
Ha valaha is viszont akarod látni, bízd rám a jó orvost!
Hozzám jön feleségül?
Hathorne, figyeljen rám!
Sokkal többrõl van szó, mint az Anne Hale feletti rivalizálásról.
Legyen halott, mire Amherstbe érsz!
AMHERST
Aludj drágám, visz a kis vitorlás.
Duzzad a hullám, felemel a sodrás.
Elsüllyed bölcsõd, ha jõ az apály,
Odavész hajód is, megfulladsz babám.
Haza akarok menni.
Hamarosan, gyermekem, az egész világ a tiéd lesz.
De látni akarom anyámat.
Ma este még egyszer láthatod.
De addig is meg kell tudnod, mi vár rád.
Ma este ünnepség lesz.
És te leszel a legfontosabb vendég.
Az eget lángra lobbantja az üstökös.
És a varázsigék úgy fonódnak majd össze, mint gyöngyök a nyakláncon.
Nem akarom, hogy félj.
Ezért fel kell készülnöd arra, hogyan is történik majd ez.
Miért? Miért kell megkeresztelkednem?
Hogy újjászülethess.
Hogy erõsebb legyél, mint valaha, velem az oldaladon.
Nem akarlak. Azt akarom, hogy anyám legyen mellettem.
Ó, megértem.
Nekem is volt egyszer valakim, akit nagyon szerettem, és elvesztettem.
De hamarosan újra eljön.
Olyan hamar, hogy szinte már érzem az ízét.
Az igaz szívek mindig egymásra találnak.
Egyszerûen csak várnunk kell, még ha évszázadokon át is.
Mit mûvel?
Eresszenek el!
Engem visszahívtak Bostonba, ennyi az egész.
Nem vagyok az ellenségük.
Nem jelentek veszélyt magukra.
Ne tegyék ezt!
Búcsúzzon el, Mather!
Uram, bocsásd meg vétkeimet!
Védd meg az én Anne-emet a rá váró borzalmaktól!
És bocsáss meg nekik, uram!
Nem tudják, mit cselekszenek.
Nem.
Igazad volt. Nem tudták, mit cselekszenek.
De én tudom.
De hogyan?
- Honnan tudtad, hogy itt találsz? - Már mondtam neked.
Nem az vagyok, aki voltam, akár tetszik, akár nem.
Úgy tûnik, Hathorne holtan akar látni. És te mit akarsz tõlem?
Ördögûzést.
Ördögûzést?
Van egy fiú.
Egy fiú?
Ki az?
Elég annyi,
hogy nélküle a boszorkányok terve semmivé válik,
de ha nem ûzzük ki belõle az ördögöt,
akkor mindannyiunknak vége.
És nálad van a fiú?
Nem, de dolgozom rajta.
Te magad mondtad, hogy megöltél valakit, csak mert tudta a neved.
Szóval miért nem lehet egyszerûen
megölni a fiút?
Az ördögûzés nagyon veszélyes rítus,
könnyen lehet, hogy mi sem éljük túl.
Hitted volna, hogy valakinek a megmentése
az egyetlen dolog ami számít?
Hogy az õ megmentésük
az egyetlen reményed?
Szükségem van rád, Cotton.
Ha muszáj megtennem.
De elõbb szükségem van valamire.
Eljöttél.
Nem miattad.
Tudom.
De ez legalább azt jelenti, hogy meg akarod menteni a fiunkat.
Biztos, hogy a fiú a tiéd, még ha nem is biztosan az enyém?
Biztos.
És amikor a szemébe nézel, te is biztos leszel.
Rendben, Cotton beleegyezett.
Mi a terv?
A kikötõbõl jövök.
A grófnõ a hajón tartja a fiunkat.
De minden hatalma és tudása ellenére sem tudja, hogy te élsz.
Ahhoz, hogy évszázadokon át éljen,
magával viszi az elsõ testet, melyet lakott.
Megkeressük, megsemmisítjük… Utána egy tompa késsel is elintézhetjük.
Abban tudnék segíteni.
Ha meglenne még a késem.
Bárki adta is neked, tudta, mit csinál.
Meg fognak védeni.
Igen, ha nem ölnek meg.
A Marburgok nem olyanok, mint a többi boszorkány, akiket megöltél.
Mindenre szükséged lesz, ami elõnyt adhat.
És te?
Várnom kell estig
amikor elviszik fiunkat, hogy megkereszteljék az erdõben.
A hajót õrizetlenül fogják hagyni, de nem lesz sok idõm.
Azt akarják, hogy csatlakozzak hozzájuk, szóval…
Olyat kell tennem, amit még sosem próbáltam.
Egy trükköt, amit Marburg maga is csinált.
Minden erõmre szükségem lesz, hogy sikerüljön.
És ha átlátnak a trükködön?
Akkor megölik õt.
De fogadok, hogy a grófnõnek saját élete fontosabb minden másnál.
Ebben különbözünk mi ketten.
Van még egy dolog, amit szeretnék, bár tudom, sosem kaphatom meg.
A megbocsátásod.
Mindketten tettünk olyan dolgokat
amiket már nem tudunk megbocsátani.
Amiket egyikünk sem felejt el.
Ha megvan a fiunk, vidd biztonságos helyre!
Ha túlélem, rátok találok.
- Gyere, drágám! - Igen, anyám.
Az ellenségeik nincsenek itt.
Csak a barátaik és
a szomszédaik.
Igen, úgy érezzük, elhagytak minket.
Isten tudja, hogy a mi jó doktorunk, Wainwright hova tûnt.
Lewis tiszteletest sem találjuk sehol.
És úgy tûnik, a rossz vezetõkre bíztuk magunkat.
A Sibley-k vezettek minket az apokalipszis küszöbére.
A mi idõnkben…
És hol van a mi Marynk?
Rajta kellett volna tartanod a szemed.
Tudom szokásod minden esetben bûnösnek találni engem, anyám.
Talán félreismerted õt.
Vagy talán a fia iránt érzett szeretete erõsebb, mint a tiéd.
Ez egyáltalán nem erõsség, sokkal inkább halálos gyengeség.
És úgy szerettelek, ahogy soha egyetlen másik nõ sem.
Ne hagyjuk, hogy éket verjen közénk!
Most, hogy ilyen közel vagyunk a célhoz.
Úgy érted, a te célodhoz.
Már azon kezdtem tûnõdni, sorra kerülök-e én is valaha.
Egykor a csillag keleten nem az emberiség megváltásának a jele volt?
És talán ez a dicsõséges üstökös Urunktól
reményt ígér.
Salem
az új Jeruzsálem.
Álljunk fel és imádkozzunk.
Mi Atyánk, ki a mennyekben vagy.
Szenteltessék meg a te neved.
Jöjjön el a te országod, legyen meg a te akaratod.
Amint a mennyben, úgy a földön is.
- A mi mindennapi… - Azt hittem, elhagytál minket
és magadat is.
Ahogy javasoltad…
Miképp Mária, én is elfogadom, hogy fiamat fel kell áldozni egy nemesebb célért.
Kitûnõ.
Tudod, egyszer láttam õt.
Szürke kis egérke volt.
Nem értem, az uruk miért õt választotta.
Vagy a miénk engem.
Mindörökkön örökké.
Ámen.
Most pedig térjenek vissza dolgukra
béke mindannyiukkal!
Az õ uruk megbocsáthat, de én nem.
Gyere el velünk ma este,
különben elpusztítom azt, ami a legdrágább neked,
utána pedig megtalállak és életben tartalak addig,
hogy láthasd ahogy elõször harapok
ki egy darabot a szívedbõl.
A szívembõl?
Csak nyugodtan.
De azt hiszem, egy kicsit keserû a te ízlésednek.
Elmeséljem a szeretõd utolsó pillanatát?
Olyan volt, mint egy izgatott kisiskolás,
amíg az arca be nem süllyedt a pokolvérbe.
Szerintem a féltékenység megcsúfítja az embert.
Talán.
De ez a természetes tisztelgés szívük választottja elõtt.
A tisztelgésed épp olyan keveset jelent nekem, mint vágyaid.
Egy nõ érzi, ha egy férfi már elkötelezte magát valaki másnak.
A te szokatlan esetedben az anyádnak.
Tényleg?
- Tudnod kell, hogy érted tettem. - Értem?
Megölted a barátomat, szövetségesemet?
Elterelte figyelmed, ami végzetes lehet, tekintve hogy egy igen vékony pallón
sétálsz át egy igen veszélyes szakadék felett.
Ne csinálj úgy, mintha lovagiasság lett volna
élõ lelkét a pokol bugyraiba küldeni.
Csak azért érdekellek, mert anyádnak szüksége van rám.
Nem.
Majd meglátod.
Bízz bennem!
Bízzak benned?
Már megszegted a nekem tett ígéreteidet.
Azt mondtad, segítesz a fiamnak, ha elengedem veled Wainwrightot.
Ne tégy ostobaságot, és idõben visszakapod a fiad.
Miss Hale!
- Ha zavarhatom. - Mást se csinál.
Nem várhat?
Attól tartok, nem.
Cotton Matherrel kapcsolatos.
Azt hittem ott lesz a gyûlésen.
Hol van?
Erre a kérdésre nincs emberi válasz.
Hogy érti, uram?
Nem tudom tapintatosan megfogalmazni.
Megölték.
A kocsiját indiánok támadták meg.
Kötelességemnek éreztem, hogy tájékoztassam, és megvigasztaljam.
Nemrég még itt volt.
- Még mindig magam elõtt látom az arcát. - De meg kell értenie,
nehéz idõk ezek, és ön egyedül van.
Az élet megy tovább.
Elfogadom, hogy Mathert választotta helyettem. És ha még élne,
akkor sem akarnék önnel kikezdeni.
De mivel nem él, tudom, hogy ön helyesen fog cselekedni.
Pontosan azt, amit õ is elvárna öntõl.
És pontosan mit is várnék tõle?
Cotton!
Azt mondta, maga meghalt.
És ki is tudná jobban
mint aki kivégzésemet fizette?
Abszurdum!
Nincs bizonyítéka ilyen súlyos vádra.
Két embere most holtan fekszik az erdõben,
és biztos vagyok benne, hogy ha a bostoni vének megtudják
a tényeket, a visszatérésem bûne Salembe elhalványul az ön
gyilkossági kísérlete mellett.
Kíván eléjük állni, hogy összevessék történeteinket?
Élek.
De lehet, hogy már nem sokáig.
Ma este megvívom életem legnagyobb csatáját.
És van rá esély, hogy holnap már nem leszek ezen a földön.
Akkor nem szabad elmennie.
Nem engedem. Nem veszíthetem el, Cotton.
Ön a mindenem.
Ezért kell összeházasodnunk.
Most.
Kérem,
drága Anne-em
fogadjon nekem hûséget már ma az Úr színe elõtt.
Megtisztelõ, hogy itt lehetek.
Salemet gazdagítja jelenlétük,
ahogy engem is az útmutatásuk.
Mi az a sürgõs és bizalmas információ,
ami okán értesítettek?
Hiszek abban, hogy bizonyos dolgok tisztán magánügyek.
Anyám meggyõzött, hogy ilyen idõkben a
legszemélyesebb dolgokat is nyilvánosságra kell hozni.
Én, Anne Hale,
téged…
Cotton Mather, hites férjemül fogadlak,
míg a halál el nem választ.
S én.
Cotton Mather
téged…
Anne Hale
hites feleségemül fogadlak,
míg a halál
el nem választ.
Megírtam a végrendeletemet.
Kimondja, hogy te vagy a feleségem, és az egyetlen örökösöm.
Ha szeretsz, ne menj el!
Mivel szeretlek, muszáj.
Kérlek, Cotton, mondd el! Hová mész?
Ha elmondanám, te is veszélybe kerülnél.
Cotton!
Kérlek, térj vissza hozzám!
Igyekezni fogok.
Mrs. Mather!
Furcsa
mintha más lennél.
Úgy hiszem, sok minden történt veled, mióta utoljára találkoztunk.
Férjhez mentem.
Gratulálok! Mûködött a varázslatod.
Talán.
De azt hiszem, az sem erõsebb a halálnál.
Nem sok minden az.
Mi oka ezen bölcselkedésnek esküvõd napján?
Attól tartok, Cotton valami veszélyes dologba keveredik ma este.
Ebben egészen biztos vagyok.
Akkor tudja, mi az?
Nagyon is, ezért is van most feladatom számodra.
Ha akarod még valaha látni a férjedet, figyelned kell rám!
Csak fenyegetõzések formájában tud beszélni?
Hidd el drágám, nem az én,
hanem a grófnõ fenyegetései azok, amiktõl félned kell.
Ma éjjel harcba szállok vele.
Az akaraterõnk fog összecsapni.
Cotton csatája csak azután kezdõdik.
Nem értem. Semmit sem mondott nekem, maga meg rébuszokban beszél.
Akkor nyíltan beszélek.
A grófnõ maga mondta, hogy elõbb öli meg Cottont,
mint a többi puritánt.
Nem ismered olyan jól ezt a boszorkányt, mint én.
Nem bízhatsz… nem szabad megbíznod benne.
Ehelyett inkább bízzak magában?
Nem kérem, hogy bízz bennem.
Ne bízz senkiben!
Csak magadban!
És az apja hangjában, ha hallottad.
Azt hiszem, hallottad.
Az apád Árnyak Könyvét ellopták a könyvtáramból.
Azt hiszed, nem jövök rá, hogy te loptad el?
Nem lett volna szabad ellopnom, de a grófnõ mondta.
- Ostoba lány! - Nem. Esküszöm, magamnál tartottam.
De tudtam, hogy dühös lesz.
Nem, büszke vagyok.
Mindig erõsebb voltál, mint ahogy én gondoltam.
És most, hogy meglátogatott téged, még inkább így van.
Honnan tud róla?
Éreztem, amint megláttalak.
Tegnap éjjel eljött?
Azt mondogatom magamnak, hogy nem az ördög volt,
csak egy rémálom.
Meg kell jelennie mindannyiunknak.
Ez a hatalom elõfeltétele, amit ad.
Tudom.
Valóban kíméletlen mágiája van.
De bizonyítja, hogy ami nem öl meg, az megerõsít.
Tetszik vagy sem, te is részese vagy ennek a háborúnak.
És most már egy még erõsebb katona vagy.
Nem harcolok magáért.
Sem érte.
Ha eljön az idõ, nem lesz választásod,
ha életben akarod tartani Cottont.
Ez fáj!
Gyere!
Segítség!
- Kérem, mentsen meg! - Kérem, segítsen!
Barát?
Menj!
- Menj! - Köszönöm!
Menj!
Mary!
Isaac?
Nem szenvedtél még eleget?
Az ártatlan lelkek mindig földi pokol szívében kötnek ki.
Hogy kínozhatott meg ennyire a grófnõ?
Nem csak õ volt.
Mercy életben van.
A szegény lelkek, akiket kiszabadítottál…
Mercy csalta ide õket.
A grófnõt szolgálja.
Osztoznak a véren.
Hallgass rám, Isaac, és ezúttal tedd, amit mondok!
Menekülj innen!
Egyszer régen
minden szavadat elhittem.
Biztos voltam
bármit is tettél,
hogy a lelked mélyén még mindig az a Mary vagy, akit ismertem.
Sajnálom, már nem vagyok olyan biztos benne.
Kérlek, Isaac! Nincs idõm bizonyítani a jószándékomat.
De könyörgöm, menj, és ne nézz vissza!
Nem hagyom itt Dollie-t.
Itt van valahol a hajón.
Itt kell lennie.
Mert innen senki sem távozhat élve.
Hová megyünk?
Ideje, hogy találkozz anyáddal a keresztelõdön.
Megint víz alatt kell lennem?
Nem szeretem a vizet.
Akkor nincs mitõl félned.
Mert nem víz lesz.
Anya!
Kedves tõled, hogy csatlakozol hozzánk szent menetünkön.
Amint láthatod, fiad ugyanúgy örül jöttödnek, mint én.
Mutatod az utat?
Anyám!
Élettelen test, mit sem látó szem, súgjátok el a lángnak,
titeket hol talállak.
Hová tûnt?
Anyám!
Úgy látom, alábecsültelek.
Örülök, hogy tanultál tõlem valamit,
de attól tartok, ehhez már túl késõ.
Vége van.
A fiamat akarom.
Ne merd bántani maradványaimat.
Tudod, mit tennék vele és veled is.
Ne tégy semmit elhamarkodottan, vagy örökké bánni fogod, Mary.
Mert õ már elveszett.
Érzem benne a szerelmem jelenlétét.
Semmi sem vész el, amíg õ életben van.
Tûz fut végig az ereimben, akár a vér, és elégetem,
mielõtt pislognál egyet.
Te indítottad el ezt az életadó rítust, Mary.
Te magad szabadítottad el a járványt, ami százakkal végzett a népedbõl!
Nem az én népem.
Az álszent puritánok, akik megbélyegezték barátomat, elûzték szerelmemet,
és arra kényszerítettek, hogy feladjam minden boldogságomat!
Mind hozunk áldozatokat, Mary,
ilyen merész tettekbõl születnek a legendák.
Nem.
Szabadságot akartam.
Mindenkinek.
Lehet, hogy túl sokat áldozatot hoztam volna érte,
de te csak egy rabszolgákkal teli világot akarsz.
Még mindig nem érted?
A férfiak vágynak a láncaik nyújtotta szabadságra.
Számukra a rabszolgaság maga a szabadság!
Te sem vagy jobb azoknál, akiket el akartam pusztítani.
Nem éltél elég ideig ahhoz, hogy ítélkezz felettem.
Ugyan már!
Ne tégy úgy, mintha bármi más is érdekelne a saját végtelen vágyaidon kívül!
Ott voltál, hogy halld a sikolyát gyermekek ezreinek
akiket a keresztes lovagok mészároltak le?
Érezted, ahogy az inkvizíció tûzforró vasai perzselik az emberi húst?
Megszentelem ezt a földet azon milliók nevében, akiket szenvedni láttam!
Akiknek templomait elpusztították, népüket lemészárolták!
Azért kezdted ezt a rítust, hogy véget vess ennek.
Hogy tudsz most hátat fordítani nekünk?
Szenvedélyesen
vágytam rá.
Nem ízleltem a szenvedélyt, amíg anyává nem váltam.
Légy óvatos!
Add vissza, ami az enyém!
Vágj, amilyen mélyre csak kell, de akkor sem lesz elég gyors,
hogy megállítsd kezem, mielõtt meggyújtom anyád rothadó tetemét.
Felkészültem arra, hogy ma este meghalok, és téged is magammal rántalak.
Állj félre, Sebastian!
Engedd el a fiamat!
Óvatosan helyezd a maradványaimat a földre.
Gyerünk, John! Rajta!
Mentsd meg!
Te meg ki vagy?
John vagyok.
Az apád.
Isaac?
Igen, szerelmem.
Igen, a te Isaaced.
És azért jöttem, hogy elvigyelek innen.
Látni fogjuk
még a Napot.
Nem, Dollie.
Ne, Dollie!
Életben vagy!
Még életben vagy!
Dollie!
Azért jöttem, hogy kiszabadítsalak, Dollie!
Te még élsz!
Meddig akarsz még ott ülni és engem bámulni?
Napokig is, ha szerencsém van.
De csak két nap van hátra, míg az üstökös elvonul.
És mikor az üstökös elhalad a fiam nélkül,
mit gondolsz, anyád meddig fog engem életben hagyni?
Két napunk van újra megpróbálni, és megígérte, hogy utána az enyém leszel.
Nem vagyok a tulajdona.
És milyen férfi,
milyen igazi férfi engedi,
hogy az anyja válassza a párját?
Nem õ választott téged.
Hanem én.
Valóban?
És azt hiszed, kicsit is érdekli a boldogságod?
Értem, mire megy ki a játék.
Éket vernél közém és anyám közé.
"Éket!"
Milyen furcsa szó.
Tudod, ellentétes dolgokat is jelenthet.
Az ember kettéhasíthat vele egy fatörzset,
vagy díszként nyakába is rakhatja.
Rajtad múlik, melyiket jelenti.
De tudnod kell, hogy mindkettõnket nem kaphatod meg.
Abban hiszek, hogy a kecske jól lakhat úgy is, hogy a káposzta megmarad.
A férjed el fog bukni, ahogy a többiek is.
Anyám mindig megkapja, amit akar, ahogy én is.
És tényleg azt hiszed, elég erõs férfi vagy ahhoz, hogy megkapj?
Anyámmal talán nem így gondoljátok,
de bebizonyítom, hogy tévedtek, ha eljön az ideje.
De elõbb…
Mrs. Sibley, velünk kell jönnie.
Úgy tûnik, vendégeid jöttek.
Mit jelentsen ez?
- Jöjjön. - Engedjen el!
Engedjen el!
- Mary Sibley, letartóztatom. - Milyen alapon?
Követelem, hogy…
Házasságtörés és paráznaság vádjával.
Milyen tanúvallomást tud felhozni egy ilyen abszurd állítás bizonyítására?
Rendkívül megbízható tanú jelentette.
A nemes báró Sebastian Marburg.
Aki tanúsíthatja, hogy látta, amint Dr. Wainwrightot
a hitvesi ágyukban szórakoztatja.
El a kezekkel rólam!
Engedjenek el!
Ismertem azt a férfit az erdõben.
Mary ajkán éreztem meg õt.
Alden.
John Alden.
Megtalálom a módját, hogy eljussak hozzá,
de elõbb mindent meg kell tudnom róla.
Hol volt és kivel?
Mary Sibleyt rács mögé tettem.
Kitûnõen követi az utasításaim, Mr. Hathorne.
Alázatos szolgája vagyok.
Az alázat túlértékelt erény.
A szolgaság nem szégyen, ha valaki a megfelelõ gazdát szolgálja.
Vagy
úrnõt.
Szeretne talán
szolgálni egy olyan úrnõt, mint én?
Gondolni sem tudok nagyobb élvezetre.
A szolga legfontosabb tulajdonsága a hûség.
Nem szolgálhatunk két gazdát, sem pedig két úrnõt.
Asszonyom, kizárólag önt szolgálom, mióta elõször megláttam a börtön elõtt.
És a legrosszabb szolga pedig az, aki hazudik.
Ó, asszonyom, én, esküszöm
- én… - Ne esküdözzön!
Még a végén ki kell vágjam a nyelvét.
Tudom, ki akarta iktatni a riválisát, Mathert
és még aznap megpróbálta elrabolni a kis Anne Hale-t.
Mindössze pillanatnyi zavar volt.
Ha tudtam volna, hogy lehetõségem lesz
szolgálnom önt ezen estén…
Ne magyarázkodjon!
Mutassa meg!
Így már jobb.
Csak azt kérem
hogy lábai elé borulhassak.
Ó, az remek kiindulópont.
Attól függõen, hogy milyen jól szolgál,
meglátjuk, milyen magasra juthat.
Talán Londonon át jöttél?
Sötétben nem lehet gyorsan haladni.
Nem lenne okos lámpással magamra vonni a figyelmet.
Ez a fiú az, aki Mary Sibley befogadott.
Nincs semmi baja
nem látom rajta a megszállottság jeleit.
Csak azt tudom, amit olyan mondott nekem, akinek nincs mit nyernie,
és hazugsággal sokat veszíthet.
A fiúnak semmi baja.
Az ördögûzéssel nem lehet játszani.
Mi van, ha baja lesz? Mi van, ha ártatlan?
Õ ugyan az, de ami benne lakozik, az nem.
Mentsd meg a fiút, mielõtt teljesen elveszítjük!
Biztosan vállalod ezt a kockázatot?
Ha van benne valami, sokkal valószínûbb,
hogy felkavarjuk és felbõszítjük, mintsem hogy elpusztítjuk.
Van, amit jobb nem felkelteni.
Azzal már elkéstetek.
Istenem…
Mire eljön a hajnal,
macskabölcsõt játszom majd a beleitekkel.
Sandor Gombos